A Föld még ismeretlen tájait a régi térképek készítői gyakran látták el
ezzel a hátborzongató felirattal: "Itt sárkányok laknak".
Úgy gondolták, még egy ilyen felirat is mérsékli a félelmet,
amit az ember a teljesen ismeretlennel szemben érez.
Sárkányokkal meg lehetett magyarázni olyan dolgokat,
amelyek egyébként érthetetlenek maradtak volna.
Egy név és néhány szó elég ahhoz,
hogy az ismeretlen egyszerűvé és érthetővé váljon.
ITT SÁRKÁNYOK ÉLNEK
Bevezetés a kritikus gondolkodásba
Ezek a régi kartográfusok napjainkban is megértő közönségre számíthatnának,
mert még ma is sokan vannak, akiknek egy név elég ahhoz,
hogy azt higgyék, magyarázatot kaptak arra, amit nem tudtak.
Amikor valami olyasmivel találkoznak,
amire nem tudnak ésszerű magyarázatot adni,
például a nagybácsijukról álmodtak azon az éjszakán, amikor meghalt,
sokkal könnyebb elhinni,
hogy valamiféle paranormális kapcsolat jött létre,
mint elgondolkozni a kognitív folyamatok bonyolultságáról,
az előítéletekről, vagy a Nagy Számok Törvényéről.
Itt sárkányok vannak - ez sokkal egyszerűbb magyarázat.
Az emberek nagy többsége vita nélkül elfogadja, hogy a sárkányok,
vagy a velük logikailag egyenértékű jelenségek
természetes tartozékai a világunknak.
Vessünk hát egy pillantást ezekre a modern sárkányokra!
Az biztos, hogy a testünk olyan dolgokra is képes,
amelyek ellentétesek azzal,
amit az orvostudomány elismer.
Én hiszek a szellemekben.
Hajlok arra, hogy a náthától a rákig
mindenben őket lássam. Vagyis hiszek,
igazán hiszek a "gyógyítók"-ban,
ami más, mint a konvencionális gyógyászat.
Úgy gondolom, hogy szeptember 11. a saját kormányunk támadása volt saját magunk ellen.
Én tényleg babonás vagyok,
úgy gondolom, hogy nem kockáztatok semmit,
ha lefékezek és másik utat választok,
amikor egy fekete macska szalad át az autóm előtt.
Egy csomó kutatás folyik
új gyógyszerek kifejlesztésére,
de én úgy gondolom, inkább azt kutatják,
hogy lehet minél nagyobb profitra szert tenni.
Szerintem mi képesek vagyunk
valahogy érzékelni az energia mozgását...
Méregtelenítő tea... jóízű,
...és az van ráírva,
hogy eltávolítja a testünkből a szennyeződéseket,
és úgy látszik tényleg működik.
Megissza az ember és szörnyen büdös lesz tőle a verejtéke.
Kranioszakrális terápiára járok.
Ez egy olyan terápia, amelyben az energia
az ujjakon keresztül jut be az ember fejébe, a feje köré.
...és szerintem a bioélelmiszereket gyakran olyanok termelik,
akik gondját viselik a testüknek és a Földnek.
Ebből szerintem egy csomó belekerül az ételbe.
Valahogy meg lehet érezni az ízén
a szeretet, amit beledolgoztak.
Én egy kicsit hiszek a negyedik dimenzióban.
A homeopátia ugyanaz mint... gyengébb változatban ugyanaz,
mint a bioelelmiszerek és a spirituális igazság kombinációja.
A nevem Brian Dunning.
Skeptoid néven minden héten új ismeretterjesztő audio adással jelentkezem
a skeptoid.com címen, az interneten,
amelyben a közgondolkodást fertőző áltudományokat veszem célba.
Minden héten egy olyan témával foglalkozom
amely a híradásokban szerepel:
valamilyen mendemondával, értelmetlen alternatív gyógyászati eljárással,
újabb összeesküvés-elmélettel, vagy egy friss természetfölötti jelenséggel.
De ezzel csak az internetes rádióadás hallgatói érhetők el,
pedig ezek a témák szerintem nagyon fontosak.
Azért készítettem el ezt a rövid filmösszeállítást, hogy nagyobb közönséghez tudjak szólni
és segítséget nyújtsak
ennek a jelenségkörnek a kritikájához.
Persze mások is tesznek fel saját készítésű filmeket az internetre,
de ezekben nagyon gyakran paranoid
konspirációs elméleteket és politikai nézeteket terjesztenek.
És valahányszor az ember bekapcsolja a TV-t, azt látja,
hogy a tudományos csatornák sokszor paranormális adásokká változtak át,
a híradások szabadenergia gépekről, csodás könnyező szobrokról szólnak abszolút kritikátlanul.
A napközben sugárzott beszélgetős műsorok pedig átalakultak a legutóbbi New Age gyógyító könyvét,
vagy valamilyen híresség diéta receptjét reklámozó programokká.
Ezért csináltam ezt a filmet.
Gyakran fogják hallani tőlem az áltudomány kifejezést.
Az áltudomány ugyan azt állítja magáról, hogy valóságos,
de valójában nincs semmilyen tudományos vagy tapasztalati igazolása.
Gyakran tudományos kifejezéseket használva
beszél arról, amit csinál.
Többnyire olyan termékkel kapcsolatos, amelyből valaki pénzt akar csinálni.
A komplementer és alternatív gyógyászat majdnem mindig áltudomány.
A paranormális képességek, az asztrológia, a feng shui,
a telekinézis mind áltudomány.
Akik a TV-ben tudományos eszközök segítségével
szellemek jelenlétét próbálják kimutatni, - gyakorló áltudósok.
A méregtelenítő teák áltudományos termékek.
Túl merész állítások ezek?
Egyáltalán nem. Csupán annyit állítok,
hogy ezeket az eljárásokat egyáltalán nem támasztják alá bizonyítékok.
Se racionális tudományos hipotézisek,
se kísérletek sem mutatnak arra, hogy működniük kellene.
Nem én vagyok az, aki merész állításokat tesz.
Az áltudományok propagálói azok,
akiknek bizonyítaniuk kell.
De nem teszik, és sajnos gyakran nem is követelik ezt tőlük:
az áldoztok folyamatosan értéktelen csalásokra költik a pénzüket.
De ennél fontosabb dolgokról is szó van.
Amikor vakon, minden bizonyíték nélkül
hiszünk az áltudósoknak,
a sötét középkort elevenítjük fel.
500 éven keresztül lényegében nem történt haladás
sem a tudományokban, sem az emberi jogokban.
A természettudományos kísérletezés gyakran törvénybe ütközött.
Kísérletek végzése és analízise nélkül pedig nincs se tanulás,
se haladás.
A kritikus gondolkodás az emberi faj előrehaladásának
legfontosabb mozgatója.
Ha csak egy percre is lankad a figyelmünk,
és az abszurd áltudományos állításokat minden további nélkül elhisszük,
haladás helyett a sárkányokhoz jutunk vissza.
Fordítsunk hát néhány percet arra,
hogy a legfontosabb figyelmeztető jelzéseket felsoroljuk.
Ezek a veszélyre utaló piros jelzések
segíthetnek az áltudomány beazonosításában.
TEKINTÉLYRE VALÓ HIVATKOZÁS
Egy termék megbízhatóságát gyakran próbálják
valamilyen Tekintélyre való hivatkozással igazolni.
Leggyakrabban ez úgy történik, hogy megjelenik valaki fehér köpenyben.
Tessék azonnal elhinni!
A tekintélyelvű marketing másik bevált módszere az,
hogy a terméket hírességek ajánlják.
Gyakran különféle diplomákra, kollégiumokra, akadémiákra, intézetekre hivatkoznak.
A valódi tudomány valós tényekkel operál.
Nincs szüksége vásári trükkökre ahhoz, hogy érdeklődést keltsen,
és szinte sohasem fehérköpenyesek beszélnek róla.
ŐSI TUDÁSRA VALÓ HIVATKOZÁS
Óvakodj minden olyan terméktől vagy eszmétől,
amelyről azt mondják, hogy ősi bölcsességen alapul.
A régi időkben az emberek
csak nagyon minimális hasznos igaz információval rendelkeztek
a testünk felépítéséről és a többi tudományról.
Az utóbbi néhány száz évben
a tudomány az ismeretek egész tárházát gyűjtötte össze
az Univerzumról és az emberi testről.
Teljesen illogikus maradiság
azt hinni, hogy a régiek bármit jobban tudtak,
mint a modern tudomány.
Nem a képességeikben volt a hiba. Egyszerűen még nem rendelkeztek
a tudásnak azokkal az eszközeivel,
amelyeket a későbbi századokban dolgoztak ki.
Ezért tanította az ősi bölcsesség azt, hogy a Föld lapos;
ezért létezett emberáldozat, rabszolgaság,
esőcsináló tánc, boszorkányégetés,
érvágás a négy alapvető nedv egyensúlyának biztosítására,
és ezért éltek átlagosan csak 30 évig.
De hát nem igaz, hogy az ősi bölcsességen alapuló terápiák
kiállták az idők próbáját?
Nos, nem az számít, milyen régi egy kezelési eljárás.
Az orvostudományban az egyedüli kritérium az,
hogy működik-e vagy sem?
Nem különösebben érdekes, hogy Kínában ősidők óta hisznek benne;
csak az ellenőrző tesztek eredménye az, ami számít.
Amikor egy terméket azzal reklámoznak, hogy régi tudáson alapul,
ennek valószínűleg az az oka,
hogy nem szólnak mellette valódi bizonyítékok.
Az ősi bölcsesség emlegetése mindig piros jelzés, amely áltudományra utal.
A MEGERŐSÍTÉS IRÁNTI ELFOGULTSÁG
A megerősítés iránti elfogultságon azt a tulajdonságunkat értjük,
hogy szívesebben vesszük tudomásul a nekünk tetsző tényeket,
mint azokat, amelyek a várakozásainkkal ellentétesek.
Emiatt az elfogultság miatt van az, hogy amikor egy léleklátó
feltesz valakinek 200 kérdést, majd tesz 300 tapogatódzó kijelentést,
amelyből mondjuk 10-nek van némi realitása,
az illető úgy távozik tőle, hogy "hű, ez mindent tud rólam!".
Sok mentőorvos hiszi azt, hogy teliholdkor
csúcsforgalom szokott lenni a sürgősségi ambulanciákon,
mert csak azokra a rumlis éjszakákra emlékeznek, amikor valóban telihold volt.
Az olyan nagyforgalmú éjszakákról, amikor nem volt telihold
egyszerűen elfeledkeznek.
A statisztikák azt mutatják, hogy a forgalom teliholdkor sem különbözik az átlagostól,
és csak a tényekkel szembeni elfogultság miatt hisszük az ellenkezőjét.
KORRELÁCIÓ ÉS OKSÁGI KAPCSOLAT
Nagyon sokszor tévesztik össze a korrelációt az oksági kapcsolattal.
Ha egy rákbeteg állapotában éppen akkor áll be javulás,
amikor valamilyen gyógyfűkeverékből készült tea-kúrába kezd,
hajlamos lesz a javulást automatikusan a tea hatásának betudni.
A korrelációt sokszor tévesztjük össze az oksági kapcsolattal.
Egy tényleg létező korreláció például a következő:
Azok az emberek, akik sok rizst fogyasztanak, többnyire fekete hajúak.
Azt hiszem, mindenki pontosan érti,
miért fordul elő ez a két dolog gyakran együtt.
És szerencsére nem sokan hiszik azt,
hogy az egyik oka a másiknak.
Egy másik példa a korrelációra:
Az autizmust gyakran nem sokkal azt követően ismerik fel,
hogy a gyereket védőoltásban részesítették.
Ennek a korrelációnak az az oka, hogy a védőoltások időpontja
körülbelül egybeesik az autisztikus tünetek első jelentkezésével.
De sokan tévesen ezt oksági kapcsolatnak tekintik, azt hiszik,
hogy a védőoltás okozza az autizmust.
Akadnak szülők, akik erre hivatkozva meg is akadályozzák,
hogy gyermekeik védőoltást kapjanak.
A kritikus gondolkozásnak ezért a gyengeségéért,
a veszélyérzet felelőtlen mozgósításáért
jelentős felelősség terheli a médiát is.
A korreláció nem jelent szükségképpen oksági összefüggést is.
VÖRÖS HERING - MELLÉBESZÉLÉS
Az angolban "vörös hering"-nek nevezik azt a technikát,
amellyel félresiklatják a tényeken alapuló logikus gondolkozást.
Régen azt gondolták, hogy amikor vérebbel üldöznek valakit,
és az illető egy vörös heringet húz maga után,
akkor a véreb nem fogja tudni a szag alapján követni a nyomot.
Ezért nevezik "vörös heringnek" az olyan lényegtelen körülményeket,
amelyek el tudják terelni a figyelmet a lényeges momentumokról.
A "vörös hering" az összeesküvés- elméletek kedvenc eszköze.
Azok az érvek, amelyekkel időnként arról akarnak meggyőzni,
hogy szeptember 11-t a saját kormányunk követte el,
kivétel nélkül "vörös heringek".
Ki vezette neki a repülőgépeket az épületeknek?
Nos hát Dick Cheney-nek voltak üzleti érdekeltségei a közel-keleten.
Jó-jó, de ki vezette neki a repülőgépeket az épületeknek?
Nos, a felhőkarcolók bérlőjének megvoltak a maga biztosítási megfontolásai.
Rendben, de ki vezette neki a repülőgépeket az épületeknek?
Georg Bush öccse Marvin, vezető beosztásban volt
annál a biztosítótársaságnál,
amelynek a Világkereskedelmi Központ az ügyfele volt.
Lehetséges, de ki vezette neki a repülőgépeket az épületeknek?
Brian Dunning mindössze két évvel a támadás előtt
ott járt a felhőkarcolókban.
Nem különös, hogy internetes rádióműsorában
éppen ő próbálja elterelni a figyelmet a 9/11 összeesküvésről?
Csupa-csupa vörös hering.
Teljesen lényegtelen mellékszempontok
amelyek egyáltalán nem érintik a tárgyalt kérdést.
Csak azért tűnhetnek fontosnak,
mert ugyanazok a nevek, helyszínek fordulnak elő bennük.
Óvakodjunk tőlük!!
Tanuljunk azoktól az orrukat a nyomon tartó vadászkutyáktól,
akiket a "vörös heringek" nem tudnak megtéveszteni.
AGYONBESZÉLÉS TECHNIKÁJA
Az összeesküvés elméleteknél maradva
ejtsünk néhány szót egy másik módszerükről is,
amelyet "agyonbeszélésnek" nevezhetünk.
Ennek a lényege az, hogy fűt-fát összehordanak, annyi információval
árasztanak el a legkülönbözőbb eseményekről, személyekről és tervekről,
hogy nincs ember, aki valaha is képes lenne mindnek utánanézni.
Ez az információ-zuhatag
a teljes tisztázottság és alaposság benyomását kelti.
"Ha ennyi bizonyítékuk van,
akkor igazuknak KELL lenni!"
De nem a bizonyítékok mennyisége,
hanem a minősége az, ami számít.
Egy egész hegyet össze lehet hordani tehénlepényből,
mégsem lesz belőle aranytömb.
Lehet hajtogatni, hogy a gonosz kormány fluórozza az ivóvizet,
de ebből egyáltalán nem következik,
hogy az "ionizált víz" gyógyítja a rákot.
A fluórozás ebből a szempontból lényegtelen, akár igaz, akár nem.
"Vörös heringet vörös heringre" halmozva
sohasem jutunk el a hasznos tényekig.
Ha észreveszik, hogy az ember odafigyel, azonnal újabb és újabb
"bizonyítékokkal" próbálják agyonbeszélni a témát.
Ez lehet egy másik "összesküvés",
vagy valami reklám egy új típusú gyógyhatású vízről,
vagy valamilyen detoxikáló teakeverékről.
Vadabbnál vadabb állítások.
Vajon hány olyan lehet közöttük,
amelyek lényegesek és tesztelhetők?
Teljesen célszerűtlen volna
mindre egyenként reagálni, mert ez egy olyan sárkány,
amelynek ha az egyik fejét levágjuk, mindjárt kettő nő a helyébe.
Hogyan lehetne mégis győzni? Úgy, hogy nem veszünk részt a játékban.
MISZTIKUS ENERGIÁK
Szinte minden áltudományos állításban előfordul az "energia".
Életerő, chi, negatív energia,
pozitív energia, a testünk bioenergiája -
mind-mind értelmetlen nonszensz,
és csupán azért hangzik hihetően,
mert szerepel benne egy tudományos kifejezés, az energia.
A New-Age hívők az energiát
valamilyen ragyogó, lebegő felhőnek képzelik,
amely oda hömpölyög, ahol szükség van rá,
hogy a beavatottak megfiatalító erőt merítsenek belőle
és gyógyításokat végezhessenek.
Gondoljanak csak a régi Star Trek sorozat felhőként gomolygó figurájára!
Valami ilyennek képzelik a New-Age hívők az energiát.
Valaminek az energiája valójában nem más, mint munkavégző képességének a mérőszáma.
Ezt szem előtt tartva látjuk,
hogy a testünket körülvevő állítólagos bioenergia
köszönőviszonyban sincs a fizika energia-fogalmával.
Íme egy használható teszt: Amikor az "energia" szót valaki
ezoterikus vagy paranormális értelemben használja, helyettesítsük
a "munkavégző képesség mértéke" kifejezéssel. Értelmes marad az állítás?
Jó oka van annak, hogy
az orvosok és gyógyszerészek
sohasem beszélnek energia-mezőről:
ez ugyanis egy értelmetlen fogalom.
HATÓSÁGI ELNYOMÁSRA VALÓ HIVATKOZÁS
Erre azt válaszolják, hogy ez csak egy átlátszó kifogás,
hogy a hivatalos orvoslásnak
ne kelljen a dolgot komolyan venni,
hogy a hivataloknak ne kelljen a terméket engedélyezniük,
a tudományos folyóiratok pedig megtagadhassák a közlést.
Ezt a vádat gyakran fogalmazzák meg
a hivatásosok összeesküvéseként
a paramedicína ellen, mert az egészségügyi biznisznek
állításuk szerint az az érdeke, hogy minél több ember legyen beteg.
A helyzet azonban az, hogy ha egy orvos vagy gyógyszergyár
ki tud fejleszteni egy új gyógyászati eljárást,
ezzel vagyonokat kereshet és esze ágába sincs elsüllyeszteni.
Ugyanez érvényes az autóiparra, amelyet szintén azzal vádolnak,
hogy elsüllyeszti az új, hatékony technológiákat.
Bármennyire próbálják is különféle ideológiák alapján
elhitetni az ellenkezőjét, a tudomány sohasem tesz keresztbe a jó tudománynak.
CSAK A TERMÉSZETES A JÓ
Mint már többször tapasztalhattuk, abból, hogy valami "tisztán természetes",
egyáltalán nem következik, hogy biztonságos és egészséges is.
Itt állok egy nagykiterjedésű mérgező tölgyes szélén.
Ez is természetes, ugyanúgy,
mint például a bürök, a higany, az ólom
a mérges gombák, a medúzák idegmérge, az azbeszt,
Ne feledkezzünk meg a toxikus baktériumok és vírusok sokaságáról:
az E. coli, a szalmonella, a pestis, a himlő.
A veszélytelen természetes anyagokat pedig
azért helyettesítik sok esetben szintetikus változatukkal,
mert még biztonságosabbá és hatékonyabbá akarják tenni őket,
vagy nagy mennyiségben akarják őket előállítani.
Csak a természetest? Ez gyakran nagyon jó,
de gyakran lehet nagyon veszélyes is.
IDEOLÓGIAI HIVATKOZÁSOK
Vannak, akik szerint állításukat morális, etikai okokból, vagy
politikai korrektségből illik elfogadni,
és ezzel igyekeznek elterelni a figyelmet arról,
hogy állításuk tudományosan nem igazolható.
A védőoltások és a fluórozás
ellen fellépő aktiviták például
gyakran bíróságon próbálják elérni,
hogy nekik adjanak igazat
a tudományos tényekkel szemben.
Ha azonban egy elmélet tudományosan igazolt,
még ha vadonat új is,
megtalálja az utat az oktatásba.
A jó tudományt a laborban művelik, nem a bíróságokon,
a tiltakozó tüntetéseken, a blogokban, vagy a TV-interjúban.
Amikor politikai vagy kulturális kampányt indítanak egy termék vagy
eljárás érdekében, szinte biztos, hogy gyanús dologról van szó.
Amikor az ember hozzászokik, hogy észrevegye ezen érvelési hibákat,
- a listám persze nem volt teljes -, akkor rádöbben,
hogy milyen gyakran is lehet velük találkozni.
Ha egy beszélgetés során valaki rá akar beszélni
egy méregtelenítő növényi terápiára
vagy New Age meditációra,
rá kell mutatni az érvelési hibáira,
mert ezzel a legfontosabb állításai alól húzzuk ki a talajt.
Most, hogy már értjük, mire kell odafigyelnünk,
próbáljuk meg alkalmazni ezt az új képességünket
valóságos esetekre.
De ne felejtsük el, hogy a kritikus gondolkodás
nem valamiféle leleplezés.
A leleplezésből önmagából nem származik haszon,
és csak akkor van rá szükség, amikor az áltudomány útját állja a haladásnak.
De akkor aztán nagyon!
Prekogníciónak azt nevezzük, amikor valaki megálmodik
vagy előre lát egy olyan eseményt,
amelyről semmiképpen sem tudhatott előre.
A leggyakoribb prekognícióról - jövőbelátásról - szóló történet szerint valaki
álmodik, vagy gondol valakire, akiről utóbb kiderül,
hogy pont azokban a percekben halt meg.
Ez bizonyítani látszik valamiféle rejtélyes "pszi-kapcsolat" létezését.
Georde Charpak és Henri Broch francia fizikusok pontos számítással igazolták,
hogy ilyen egybeesések "pszi-kapcsolat" nélkül is lehetségesek, sőt szükségszerűek.
Minden 150 személy közül egynek az életében
valamikor bekövetkezik ilyen esemény.
Tegyük fel, hogy mindegyikünk kb. 10 halálesetről szerez tudomást évente,
családtagokról, ismerősökről,
ünnepelt híres emberekről,
és mondjuk mindegyik csak egyszer jut eszünkbe évente.
Az év 105120 ötperces időintervallumot tartalmaz.
A 10 ember ezek bármelyikében meghalhatott.
Eszerint minden egyes évben 1:10,512 esélye van annak,
hogy éppen abban az öt percben gondoljunk valakire,
amelyben a halála bekövetkezett.
Ez a valószínűség önmagában nem túl nagy,
de vegyük most figyelembe,
hogy az USA-nak 300 millió lakosa van.
Ezért ezt a valószínűtlen egybeesést minden évben 28,500 amerikai tapasztalhatja.
Még ha ezeknek csak egy kis hányada is meséli el a történetét
a TV-ben vagy egy újságban, már ez elég ahhoz, hogy a gyanútlan közembert
meggyőzze arról, hogy a prekogníció és a "pszi-kapcsolat" valóban létezik.
Ha pedig egy kicsit tágítjuk a jelenségkört, pl. úgy,
hogy aki álmunkban vagy gondolataikban felbukkant, nem halt meg, de,
mint később megtudjuk, valamilyen baj történt vele,
akkor ennek véletlen előfordulása még akár milliószor nagyobb is lehet!
Ugyanez a matematika alkalmazható minden olyan áltudományra,
amely rendkívülinek látszó egybeesésekre hivatkozva
próbálja igazolni magát.
A Nagy Számok Törvénye tulajdonképpen azt fejezi ki,
hogy egy elég nagy mintán
még a legbizarrabb koincidencia is bizonyosan megtörténik.
Értsük meg inkább a matekot ahelyett, hogy paranormális magyarázatot keresnénk!
Beszéljünk most a komplementer és alternatív orvoslásról.
Azt gondolhatnánk, hogy a modern medicina évszázada után
az emberek már nem az ősi tudásban keresik a módját,
hogy az egészségüket megőrizhessék.
De sajnos az derül ki, hogy minél nagyobbat változik a világ,
annál maradibbak az emberek.
Íme néhán termék és technika a sok közül,
amelyek még mindig kelendők a 21. századi Amerikában,
noha nincs se empirikus, se elfogadható elméleti alapjuk:
Reflexológia. Homeopátia. Ionizált ékszerek. Mágneses terápia.
Terápiás érintés. Vastagbél irrigáció. Kiropraktika.
Detoxikálás főzetekkel. Vitamin megadózisok. Pszi-gyógyítás.
A New Age ígéretei. Detoxikáló lábpakolás ás lábfürdő. Naturopátia.
Aromaterápia. Bioazonos hormon-terápia. Drasztikus méregtelenítés. Íriszdiagnózis...
Érdemes megjegyezni, hogy ezen eljárások alkalmazását az Egyesült Államokban a hatóságok nem hagyták jóvá.
Mindent szabad árúsítani, ha nem nyilvánvalóan káros,
feltéve, ha nem állítják róla, hogy képes valamilyen betegséget, vagy egészségügyi rendellenességet
diagnosztizálni, kezelni, gyógyítani vagy megelőzni.
És még így is dollármilliárdokat keresnek
minden évben az értéktelen "étrend-kiegészítők" értékesítésével.
Azt sugalmazzák, hogy ezek a szerek jó hatással vannak az egészségre,
de ha nem akarnak nyíltan szembeszegülni a törvénnyel,
akkor állításaikat üres szóvirágokba burkolják: A készítmény...
"helyreállítja a szervezet egyensúlyát", "dúsítja a vért",
"erősíti az immun-rendszert", "helyreállítja a vitalitást".
Orvosi szempontból ezek értelmetlenségek, de jól hangzanak,
és a hiszékeny laikusnak ez elég is.
Egy készítményt, vagy módszert a hatóságok akkor ismernek el,
ha a hatékonyságát igazolták úgynevezett
"randomizált, kontrolcsoportos kísérletben",
vagy ahogy rövidebben nevezik: klinikai tesztekben.
A klinikai teszt különleges eljárás.
Az alternatív termékek szokásos
igazolási eljárásaival szemben
nem személyes beszámolókon és "tanulmányokon" alapul.
Öt perc böngészés a Wikipédiában és készen is van a "tanulmány":
Lehet fogadni a gratulációkat.
Két perces fejvakarás komoly homlokráncolással,
és már meg is van az újabb "tanulmány".
Most már legálísan forgalmazhatod a termékedet mondván, hogy
"Tanulmányok igazolják, hogy repolarizálja az Ön energia mezőjét."
Az egészségügyi hatóságoknak azonban ez nem elég!
A kontrolcsoportos, randomizált kísérletben
a statisztikus elég nagy mintát választ annak érdekében,
hogy az eredmény statisztikusan szignifikáns legyen.
Követelmény, hogy a kísérlet alanyai a célközösség reprezentatív mintáját jelentsék,
mert a nem megfelelő mintavétel
eltorzíthatja az eredményt.
A teszt minden résztvevője "vak", mert a lehető legkevesebbet szabad
tudniuk arról, ami történik.
Sorsolással csoportokba sorolják őket, de a besorolás eredményét az alanyok nem ismerik.
Az egyik csoportot például a bevizsgálandó új gyógyszerrel kezelik;
egy másik csoport a hagyományos kezelésben részesül;
és gyakran van egy kontroll csoport is,
amely placébó szert, vagy kezelést kap.
A kísérletet közvetlenül irányító szakemberek is "vakok",
- ezért nevezik ezt "kettős-vak" kísérletnek -,
mert ők sem tudhatják, hogy az egyes pácienseket melyik csoportba sorolják.
És lehetőleg még azt sem tudják,
hogy ők maguk melyik szert adják a betegüknek.
Így tehát minden kódolva van, nehogy az eredményt befolyásolja
az orvosok előítélete, vagy a betegek ösztönös törekvése,
hogy megfeleljenek annak, amit a kísérletezők elvárnak tőlük.
A kísérlet elég hosszú ideig folyik ahhoz,
hogy a statisztikust és a tudóst is meggyőzze.
Az eredményeket végül egy "vak" statisztikus foglalja táblázatokba
- a kísérlet így már "hármas-vak".
A kódokat ezután nyilvánossá teszik,
és így kiderül, hogy statisztikailag
melyik kezelés volt hatékonyabb.
Ha az derül ki, hogy az új eljárás szignifikáns előnyökkel jár,
és ha a kísérletet mások megismétlik
ugyanerre az eredményre jutva,
akkor és csakis akkor jelentik ki a kutatók,
hogy a bizonyítékok alapján az új gyógyszer bevált.
Mi történik ehelyett az alternatív gyógyászatban? Vegyünk egy példát!
Homeopátia. Ezt a kezelési eljárást 1800 körül kezdték alkalmazni
azzal a céllal, hogy egyensúlyba hozzák egymással a négy alapvető testnedvet,
a vért, a nyálkát, a sárga és a fekete epét.
Ennek érdekében egy végtelenül kis mennyiséget beadtak
abból az anyagból, amely az egyensúlyt megbontotta.
Ma már nyilvánvaló, hogy a homeopátiának
ez az elmélete és eljárása tökéletes értelmetlenség.
A homeopátia az extrém hígításon alapul.
Minél hígabb egy oldat, annál hatékonyabb kezelést biztosít.
Többnyire valamilyen növényi kivonatot adnak vízhez, majd felhígítják
messze túl azon a pontot, amelynél a víz már kémiailag tisztának tekinthető.
A hígítási lépések közt az oldatot erős rázásnak vetik alá,
ahogy mondják ekkor az adalék "spirituális nyomot" hagy a vizben, és ennek következtében
a hígítás a végtelenségig folytatódhat
a hatékonyság csökkenése nélkül.
Ezután ezt a vizet, vagy cukortablettába átvitt formáját árulják gyógyszerként.
Nézzünk néhány ilyen gyógyszert, amelyet pirula formában árusítanak.
Ezek közönséges cukor tabletták,
amilyenek egyébként a gyógyszertárakban kaphatók.
A feltüntetett leírás szerint csak gyümölcscukor vagy tejcukor van bennük.
Egy-egy ilyen pirulához eredetileg
egyetlen csepp tiszta vízzé hígított szert adnak.
Lényegében egy kemény, ízesítés nélküli cukorkáról van szó.
Ez itt kén, 30C-s hígításban.
Ez nem azt jelenti, hogy 30 rész vízben 1 rész kén van!
A C itt a római 100-as szám. 100 a 30-ik hatványon,
másképpen 10 a 60-ikon, vagyis egy 1-es és utána 60 nulla!
A kémiai tisztaságot a 6x10^23 Avogadro-számmal jellemzik,
ezért technikai értelemben ez az oldat 37 nagyságrenddel
tisztább, mint a kémiailag tiszta víz.
Ez sokkal hígabb, mint ha a Föld óceánjainak vízmennyisége,
egyetlenegy kén atomot tartalmazna.
Egyáltalán milyen valószínűséggel tartalmaz ez a tabletta
egyetlen kénatomot?
Semmilyennel. Ez tiszta cukor.
A homeopata gyógyszertárak polcain nincs semmi más,
csak cukor, amelyet tiszta vízzel kezeltek.
Nem létezik semmiféle bizonyíték, amely
arra utalna, hogy ezek működnek.
Sokan mégis hisznek bennük.
Komoly emberek: a barátaink, az ismerőseink
és a munkatársaink között nem is kevesen.
Mivel vezethetnek félre komoly embereket ezek az értelmetlenségek?
Először is minden, amit nem lehet megmagyarázni, menő dolognak számít.
Az érdekességekre mindenki odafigyel.
A Loch-Nessi szörny ugyanúgy menő téma,
mint a fekete lyuk a Tejútrendszer közepén.
Vagy mit szóljunk egy olyan új meditációs technikához,
amellyel még testi megjelenésünket is befolyásolhatjuk?
Belénk van programozva,
hogy lelkesedjünk minden hihetetlen újdonságért.
Senki sincs beoltva ellene, mert nagyon emberi dolog.
A másik ok az, hogy az egyszerű magyarázatok megnyugtatnak.
Képzeljünk el valakit, aki elmegy orvoshoz és ezt hallja tőle:
"Sajnálom uram, a veséje nem működik megfelelően.
Ezentúl élete végéig dialízisre kell járnia."
A szomszédja azonban, aki valamilyen exotikus brazil gyümölszörpöt árul, megnyugtatja:
"Ne lógasd a fejed, igyad rendszeresen ezt a drága szörpöt, meggyógyulsz tőle."
Ugyan melyik a vonzóbb lehetőség? Egyáltalán nem csodálkozhatunk rajta,
hogy a bóvlit mindig el lehet adni.
A legtöbb áltudomány a könnyű magyarázatokból él.
Mindannyian könnyen elhisszük azt, ami hozzáférhetőnek és egyszerűnek látszik.
Harmadszor, kíváncsi természetűek lévén szívesen játszadozunk a lehetőségekkel.
A tudományos magyarázatok elméletek formájában jelennek meg,
amelyeket az új felismerések már eddig is folyamatosan korrigáltak,
és ez a jövőben sem lesz másképp.
Akármennyire megalapozottak is az ismereteink,
bármennyi meggyőző kísérlet szól is mellettük,
az elméleteink sohasem lesznek véglegesen lezártak.
Vannak, akik az elméleteknek ebből a szükségszerű lezáratlanságából
azt a logikailag lehetséges legszélsőségesebb következtetést vonják le,
hogy az elmélet rossz; és ennek a csekély lehetőségnek
ugyanolyan vagy még nagyobb jelentőséget tulajdonítanak,
mint magának az elméletnek.
"A gravitáció csak egy elmélet, lehet, hogy rossz; a súly úgy is
magyarázható, hogy a Föld tágul és nyomást gyakorol a lábunkra."
Hagyjuk, hogy Einstein és társai tegyék a dolgukat;
ők jobban értenek ehhez.
Adjuk meg a megérdemelt tiszteletet a legteherbíróbb elméleteinknek!
Akkor is ésszerű elfogadni őket,
ha a megértésük meghaladja az erőnket.
Teljesen ésszerűtlen lenne emiatt elutasítani őket,
és úgy tenni, mintha tudnánk helyettük jobbat.
A negyedik ok a kritikus gondolkozásra való felkészületlenség.
Vonz az, amire nincs válasz, de örülünk a könnyű magyarázatoknak,
és utáljuk a komplikációkat.
De senkise látott el a megfelelő eszközökkel, amilyenekről korábban szó volt,
hogy a tudományt meg tudjuk különböztetni az áltudománytól.
Nem csoda, hogy nagyon sokan, köztük okos emberek is,
hisznek mindenfajta kóklerségben, amelyekben szemernyi igazság sincs.
Sokan csak a populáris kultúra közvetítésével találkoznak a természettudománnyal,
ezért nem rendelkeznek megalapozott tudással,
és a műveletlenségük folyamatos megerősítést nyer.
Ezen az úton sohasem tehetnek szert egészséges szkepticizmusra.
A pop-kultúrától ne reméljük az ehhez szükséges eszközöket.
Mindenkinek a maga módján kell ezeket megszerezni és alkalmazni.
Most már értjük, mire figyelmeztetnek a piros jelzések, és
azt is kezdjük látni, miért csak olyan kevesen törődnek velük.
Mit tehetünk annak érdekében, hogy kritikus gondolkodókká váljunk,
és másokat is segítsünk kritikusan gondolkozni?
Először is, tegyük meg, amit lehet a saját környezetünkben.
Azzal lehet kezdeni, hogy tudatosan keressük a piros jelzéseket.
Ezentúl ne legyintsünk közömbösen, ha olyasmit hallunk vagy látunk
mint az ősi kínai bölcsesség, a test energia-mezője,
a természetes hatóanyagok feldícsérése, fehérköpenyesek sürgölődése,
vagy egy TV műsor, amelyben kritikátlanul hisznek el
szellemeket és "pszi-hatásokat".
És tegyünk fel kérdéseket. Vizsgálódjunk. Kapcsoljuk be a PC-t és keressünk.
De legyünk óvatosak a forrásokkal.
Ha a Google segítségével tájékozódunk,
minden áltudomány kapcsán fogunk találni üzleti oldalakat,
amelyek elkötelezettek a gyanús termék vagy hiedelem mellett
és egyáltalán nem kritizálják azt.
Vitatott témákkal foglalkozó Wikipédia szócikkekben
mindig található kritikus vagy szkeptikus rész.
Kattanjunk rá az ottani linkekre. Nézzük meg a hivatkozásokat a lap alján.
Akupunktúrát propagál valaki,
vagy azok az idegenek érdeklik, akik 1947-ben Roswell-ben értek földet?
Kutassuk fel a tudományosan megalapozott kritikákat az interneten
és miután informálódtunk, döntsünk.
Másodszor, tegyük meg amit kell globálisan is.
Foglaljunk állást, amikor valamilyen körben például arról vitatkoznak,
hogy pártatlan legyen-e az oktatás és a tájékoztatás.
Nem sokkal tisztességesebb és jobb mindkét oldalt bemutatni?
Nem előbbre való mindennél a szólás és a kutatás szabadsága?
Hát ez attól függ.
Amikor véleményekről vagy filozófiáról van szó,
akkor nyilvánosságot kaphat minden vélemény...
Tudományos kérdésekben azonban erről szó sem lehet.
Matekórán a 2+2=5-t nem tanítják ugyanannyi időben, mint a 2+2=4-t.
A geológus-szakon sem biztosítanak egyenlő időt a Lapos Föld elméletének.
Az orvosegyetemen nem tanítják időarányosan az érvágást.
Történelemórán a Holocaust-tagadásra nem adnak ugyanannyi időt.
Az áltudományt nem szabad ugyanannyi órában tanítani, mint a tudományt,
és ez egyáltalán nem elfogultság vagy szűklátókörűség.
Hitelesség és megtévesztés nem lehet egyszerre érvényes.
Csak olyan tudást szabad terjeszteni, amelyet szigorú vizsgálat igazolt;
légből kapott vélemények nem részesülhetnek egyenlő elbánásban.
Tehetünk valamit globálisan is?
Le kell valahogy számolni a "politikai korrektségnek" azzal a téveszméjével,
hogy az áltudománynak joga van egyenlő elbánásra.
Ha a TV-ben, vagy az újságban valamilyen téveszmét tényként állítanak be,
tudatni kel velük, hogy ezzel kárt okoznak.
Ha az iskolában olyan igény merül fel, hogy tudomány helyett
véleményeket kell oktatni, tegyünk meg mindent
a "kiegyensúlyozott oktatás" ilyen ostoba követelése ellen.
Lehet, hogy "politikai korrektségből" az 5-t is el kellene fogadnunk,
de a táblán sajnos az áll, hogy 2+2.
Szeretném végül megajándékozni Önöket azzal,
hogy a figyelmükbe ajánlok néhány könyvet.
Minden ilyen lista reménytelenül hiányos,
de szerintem ezek a legjobb könyvek,
amelyekből elsajátítható a kritikus gondolkodás.
Először is, mindenkinek el kell olvasnia Carl Sagan klasszikus
"Korok és démonok" című könyvét.
Ez a kritikus gondolkodás főműve mindenki számára.
Jól érthető, sőt kifejezetten olvasmányos,
és mindenki számára tartogat érdekességeket.
A 12. fejezetben találjuk Sagan híres "rászedésgátló segélycsomagját",
amely a leghasználhatóbb segédeszköz
a világunk megértéséhez.
A másik könyv az "elképesztő" James Randi "Flim Flam" -je.
Randi - Sagannal ellentétben - nem akar mindenki kedvence lenni,
azt akarja, hogy amit mond, "üssön szöget" az olvasó fejébe.
A könyv tele van megtörtént csalások és átverések eseteivel.
Megtanulhatjuk belőle, milyen könnyű becsapni bennünket,
és szinte ránkkiált: Ébresztő!
Ha nem akarjuk, hogy áldozatául essünk
hamis termékeknek és csaló szolgáltatóknak,
mindenekelőtt Flim Flam művészetében kell gyakorolni magunkat..
Harmadsorban olyan könyvet akarok javasolni, amelyre aligha számítanak:
a Hucleberry Finn Kalandjait Mark Twain-től.
Mark Twain minden bizonnyal egyike volt az emberi tudatlanság és ostobaság
valaha élt leghathatósabb kritikusainak.
A könyv első látásra csupán kalandos történet,
valójában azonban az olyan
emberi gyengeségek megrázó leírása,
mint a babona, a fajgyűlölet, a mohóság és a tudatlanság.
Ha méltányolják James Randi nyílt őszinteségét,
Mark Twain-ben sem fognak csalódni, ha friss szemmel újra olvassák.
Végül a saját könyvemre is felhívom a figyelmüket.
A címe: Szeptoid, a populáris hiedelmek kritikai analízise.
James Randi írt hozzá előszót.
Internetes rádióadásomból választottam ki 50 epizódot,
ezek mindegyike egy-egy olyan eset érthető, rövid analízisét tartalmazza,
amelyekre sokan kíváncsiak:
The Amityville Horror, The Philadelphia Experiment
a bioélelmiszerek mítosza, a Yeti, kísértetek.
Ezek mind olyanok, amelyek szinte mindenkinek az érdeklődését felkeltik.
Sokan azért bírálják a tudományt,
mert nem tud mindent, nincs minden kérdésre kész válasza.
Ez valóban így is van.
A tudomány maga pont arról szól, hogy nem tudunk mindent.
Nem más, mint tanulási folyamat.
Ahhoz, hogy jobbá tegyük a világot,
javítsunk az emberek életfeltételein, előmozdítsuk a technikai haladást,
a tanulás, vagyis a tudomány, a haladás fontos eszköze.
Amikor azért bírálják a tudományt,
mert nincs mindenre válasza, nincs értelme vitatkozni, hanem
rá kell mutatni, hogy éppen ebben rejlik a tudomány ereje.
Aki azt hiszi, hogy már mindent tud,
nem fog nap mint nap tanulással bajlódni.
A szkepticizmust meg azért szokták kritizálni,
mert egyedül a szkepticizmustól még nem érezzük jobban magunkat.
A paranormális és alternatív hiedelmek
komfortérzéssel töltik el azokat, akik hisznek bennük,
és ez sokak életében pozitív tényező.
De boldogság és felvilágosultság sokfelé megtalálható a világban;
nem kell az áltudományhoz fordulni ahhoz, hogy részünk legyen bennük.
De ha inkább a megalapozatlan
természetfölötti jelenségekbe kapaszkodunk,
ezzel azt segítjük elő, hogy a figyelem, az eltökéltség,
és az anyagi eszközök ne olyan technológiákra és elgondolásokra
összpontosuljanak, amelyekről tudjuk, hogy jótékony hatással vannak
az emberiségre és a világra.
Az áltudomány és a tudomány közötti választás egyben
a stagnálás és a progresszió közötti választás is, ahol a haladás
a hosszabb élet, az egészség, a boldogság,
a tisztább Föld, a bőségesebb táplálkozás, a tudás és a béke.
A világon talán lehetnek olyan sárkányok, amelyekről nem tudunk.
Egy dolog azonban bizonyos:
Eddig még sohasem találkoztunk sárkányokkal.
Sok tájat beutaztunk már, különleges dolgokat is tapasztaltunk,
de a tudomány még sohasem kényszerült rá, hogy bedobja a törülközőt
és a mágiát fogadja el valóságnak.
Írta és előadta: BRIAN DUNNING
Fordította: HRASKÓ GÁBOR és HRASKÓ PÉTER xaknak.hrasko.com